Александър Одоевски
На княгиня М. Н. Волконска

Превод от руски: Кирил Кадийски, —

chitanka.info

Бе край на сълзи и на скръб обречен,

на изток, дето ранните лъчи,

родени радостно от свода вечен,

не радваха страдалците очи;

там, дето въздухът кристално ясен

душеше всички в тяхната беда,

и кръгозорът светъл и прекрасен

измъчваше с копнеж за свобода.

В миг ангели от свода син слетяха

над страдащите в чуждата страна,

но своя дух небесен всички бяха

облекли в лека земна пелена.

Вестителки на тебе, провидение,

дойдоха като земни дъщери;

затворникът усмивка, утешение,

любов и мир душевен пак откри.

Те сядаха край тежката ограда

и вливаха небесните уста

на капки мед в гръдта, която страда…

летяха оттогава дни, лета;

затворниците, скърбите убили,

страхуваха се само от едно —

да не отлитнат ангелите мили,

оставили тук земното платно.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.